Латинский язык. прилагательные 1)написать слова прилагательные, в родительном падеже, во всех родах flavus, a, um, niger, gra, grum 2)costalis, e, simplex, icis написать в родительном падеже и во всех родах 3)написать acer, acris, acre в превосходной степени. в родительном падеже
В дорогу, девчонки!
В дорогу, мальчишки!
По лесенке знаний
Шагайте смелей!
Чудесные встречи
И добрые книжки
Ступеньками будут на ней.Припев:
И песенка, и песенка
В дороге пригодится.
Учиться надо весело,
Учиться надо весело!
Учиться будем весело,
Чтоб хорошо учиться!2
По лесенке знаний
Вы сможете скоро
Достичь недоступной
Морской глубины,
Спуститься под землю,
Взобраться на горы
И даже дойти до Луны.Припев.3
Крутые ступеньки
На лесенке будут,
Но выверен точно
Заветный маршрут,
Чтоб вас подружить
С удивительным чудом,
Которое знаньем зовут.Припев
Мені було лише три роки, коли було проголошено Незалежність України, але я добре пам'ятаю, що це було свято. На центральному майдані міста купчилися люди. Майоріли блакитно-жовті прапори. І хоча моросив дощ, люди не збиралися розходитись. Лунали пісні і промови. Але мене захопила пісня про Сагайдачного, який «проміняв жінку на тютюн та люльку...» Я ще не міг усвідомити як то проміняти на щось інше власну дружину, але чітко уявляв самого Сагайдачного. Здавалось, що козацький ватажок був десь поруч, на майдані.
Коли я підріс, то почав захоплюватись історією, прочитав безліч книжок про минуле українського народу. І ливіе недавно зрозумів, що цього замало. Легко любити Батьківщину, коли вона багата і могутня, значно важче — слабку і незахищену. Та хіба справжні сини покинуть напризволяще хвору матір? А Батьківщина у кожної людини тільки одна, як і мати.
Я не засуджую тих людей, які емігрували за кордон у пошуках кращої долі. Але впевнений, що вони глибоко нещасні. Можна мати матеріальні блага, але не мати можливості дихати рідним повітрям, уклонитися рідній оселі. Може це високі слова про любов до рідної землі, може вони вже вимовлялись кимось, але вони йдуть із мого серця і вважаю їх своїми.
Мені радісно і млосно в грудях від усвідомлення власної значимості для України. Але я впевнений, що не тільки Батьківщина потрібна нам, а і ми потрібні Батьківщині. Бо саме моє покоління буде підводити її економіку, удосконалюватиме сільське господарство, рухатиме вперед науку, освіту і культуру.